APOCALIPSA AL II-LEA RĂZBOI MODIAL
Partea 1 AGRESIUNEA
Berlin - 1945
Europa a fost eliberată de regimul terorii naziste.
Armata Roşie duce ultimele sale lupte.
Căpitanul Joseph Prautof, un ofiţer rus:
Ura era atât de profundă...
Vroiam să terminăm războiul, să anihilăm forţa ce vroia să ne ucidă...
Să-i distrugem, odată pentru totdeauna.
Zilele lui Hitler sunt numărate.
Îşi părăseşte buncărul pentru un ultim spectacol
după cum se vede în acest film de propagandă.
Mai este vreun soldat sau copil, dispus să-şi dea viaţa pentru el ?
Războiul a lăsat circa 50 de milioane morţi,
majoritatea fiind civili nevinovaţi.
Pentru femeile din Germania calvarul a continuat
chiar şi după terminarea războiului.
Cartea "O femeie în Berlin" e o relatare tulburătoare
despre ruşii ce violau femeile germane, în 1945.
M-au prins şi m-au trântit jos.
Stau cu capul pe scări.
Văd unul din soldaţi cum stă de pază, în timp ce altul îmi rupe hainele
şi mă forţează să întreţin relaţii sexuale.
Dar apoi îmi zic: Mai bine cu un rus pe burtă
decât un american deasupra capului.
Femeia se referea la bombele Aliaţilor ce i-au ruinat oraşul.
Strada Kurfurst, cel mai în vogă bulevard al Berlinului,
cu 30 de ani mai devreme oglindea Germania,
o naţiune încă afectată de criză.
Un monument comemorativ al milioanelor de victime
din Primul Război Mondial.
Marlene Dietrich cânta "The blue angel" în Berlin - Piaţa Alexandru.
Thomas Mann savurează Premiul Nobel pentru literatură
la umbra teilor de pe bulevardul Unter den Linden.
Berlinul este un major centru cultural al Europei
unul dintre cele mai deschise şi tolerante oraşe ale lumii.
Apoi în 1933 toate acestea s-au schimbat
Prin intimidare, demagogie şi exploatarea amarului veteranilor,
Hitler şi miliţiile sale înarmate, precum SA, cu imnul "Horst Wessel Lied",
preiau controlul în Germania.
Naziştii profită de faptul că partidul de stânga este divizat
şi se pare că Hitler cu pumnul său ridicat
şi revoluţionarul său salut, vrea să fie de partea binelui.
Comuniştii germani primesc ordine de la Moscova,
care îi vedea pe social-democraţi ca adevăraţii inamici.
Nici o alianţă poate fi posibilă între ei.
Aşa că pentru ultima oară comuniştii germani au cântat "The Internaţionale".
Hitler ajunge la putere legal pe 30 ianuarie 1933
În câteva luni dictatura sa era ferm instaurată.
Devine "der Führer" - liderul.
Susţinătorii lui se ridică şi îl slăvesc: "Heil Hitler !"
Totuşi, nu toţi germanii sunt total convinşi, aşa că în mod repetat,
Hitler rosteşte sloganul naţionalist simplist:
Înaintea noastră se află Germania
În noi pulsează Germania
În spatele nostru toată Germania ne urmează !
Şi în cele din urmă câştigă tot mai mulţi oameni,
având o incredibilă putere de convingere asupra mulţimii.
Dar ce vrea Hitler cu adevărat ?
În cartea sa "Mein Kampf" - "Lupta mea" îşi declară clar ce numeşte el - Misiunile.
Fiind unul din veteranii Primului Război Mondial prima misiune e de a distruge Franţa,
Să şteargă umilirea provocată de Tratatul de la Versaille din 1919,
ce a lăsat Germania fără armată şi o parte din teritoriu.
Apoi vrea să cucerească ceea ce el numeşte "Lebensraum" - spaţiu de locuit.
Germania are o populaţie de 80 de milioane dublu faţă de Franţa
Vrea să facă din Germania "Puterea Mondială care merită să fie".
Hitler, un antisemit patologic
îşi asumă misiunea de a afirma superioritatea rasei ariene
îmbolnăvită de evrei.
Pentru el evreii erau cauza Marelui Război, înfrângerea Germaniei,
inflaţia, şomajul.
Următorul război va fi un război împotriva evreilor.
Vor fi trimişi în Dachau, primul lagăr de concentrare,
unde Hitler a închis antinaziştii, comuniştii, socio-democraţii
şi toţi cei care se opuneau regimului nazist.
În cele din urmă, Hitler doreşte să reunească toţi vorbitorii de germană
în sânul Reichului, începând cu cei din ţara lui natală.
Anschlussul: Austria e anexată
şi supusă imediat aceluiaşi regim al terorii ca cel din Germania,
prin deschiderea infamului lagăr de concentrare
la Mauthausen, lângă Linz.
Care ţară va fi următoarea victimă ?
Cehoslovacia vecină, unde se află o populaţie de germani,
germanii sudiţi.
Dar ţara e recunoscută ca stat independent de Anglia şi Franţa.
Norii războiului se adună.
În München, templul nazismului, se organizează o conferinţă de pace.
Într-o parte Adolf Hitler, care a devenit din ce în ce mai înfricoşător,
şi aliatul său, dictatorul italian Benito Mussolini.
Mussolini, fondatorul fascismului, o îndoctrinare a unei naţiuni întregi
începând de la copii în sus.
De cealaltă parte democraţii din vest,
victorioşi dar istoviţi în urma războiului
Neville Chamberlain, prim-ministru britanic conservator
şi radicalul socialist prim-ministru francez Edouard Daladier
ce vroiau să salveze pacea.
În urma conferinţei ajung să accepte inacceptabilul.
Îi cedează provincia cehă a Sudiţilor, lui Hitler,
în schimbul promisiunii sale solemne de a nu mai revendica
un alt teritoriu european
Dar cât valorează promisiunile lui Hitler ?
La doar 6 luni mai târziu invadează restul Cehoslovaciei
şi intră în Praga în compania mareşalului Hermann Göring.
Göring, un fost aviator al Primului Război Mondial
unul dintre fondatorii Partidului Nazist, este acum Ministrul Aviaţiei,
şi un "căpcăun", încercând să încânte copiii cehi.
Hitler nu mai are nevoie de scuza de a reuni poporul vorbitor de germană.
Puternică industrie cehă v-a lucra pentru el.
De ce nu ar profita de această ocazie ?
Aliaţii îl lasă să scape.
URSS este ultima putere majoră vecină rămasă să se opună lui Hitler.
Aceasta a semnat un tratat de ajutor reciproc cu Franţa
Uniunea Republicilor Sovietice Socialiste este denumirea oficială
a Rusiei comuniste şi a republicilor anexe.
Manipularea maselor în Piaţa Roşie maschează conducerea aspră a lui Stalin,
care deasemenea a închis milioane de săraci în lagăre de concentrare
Gulagul
Industrializarea şi militarizarea forţată au făcut din URSS o putere majoră.
În ciuda fricii lor faţă de comunism, puterile din vest se bazau pe URSS.
Hitler, va face prima mişcare decisivă.
În vara anului 1939 în reşedinţa sa din Berchtesgarden,
alături de ministrul de externe Jsoachim von Ribbentrop,
pregăteşte o manevră de blocaj.
Hitler care a jurat să distrugă comunismul îl trimite pe nazistul von Ribbentrop
la Moscova să semneze un tratat istoric cu cel mai mare inamic al său.
Când ministrul de externe a lui Stalin Molotov a semnat tratatul germano-sovietic
toţi comuniştii sunt surprinşi, ca aceşti membri de partid francezi.
E august 1939 şi francezii se bucură de primele concedii plătite,
una din marile victorii a Alianţei Frontului Popular
Care sunt motivele din spatele acestui pact de non-agresiune ?
Sovieticii au spus că Stalin vrea să câştige timp,
lăsându-i pe Hitler şi puterile din vest să se anihileze reciproc.
Poate că Stalin, care vrea ţările baltice şi o parte din Polonia,
are iluzia că poate împărţi Europa cu Hitler, pe termen nedefinit.
În 1936, congresul SUA votează Actul de Neutralitate,
pentru a evita să fie atraşi într-un război european iarăşi.
Aşa că, fără motiv de teamă din partea SUA şi Rusia,
Hitler decide să şteargă ce numeşte el "marea monstruozitate"
"a Tratatului de la Versailles".
Coridorul Danzing.
În 1919, teritoriul german a fost divizat,
pentru ca Polonia să aibă acces la mare.
Hitler decide să invadeze Polonia şi să recupereze Danzingul
pe 1 septembrie 1939,
la 5:35 dimineaţă.
Primul foc al celui de-al Doilea Război Mondial e tras la Danzing.
Hitler e convins că Franţa şi Anglia nu vor reacţiona.
Însă cele două se întâlnesc de îndată şi îi trimit un ultimatum
cerându-i să oprească orice acţiune militară asupra Poloniei.
Hitler declară: "Duşmanii noştri sunt nişte viermişori",
şi adaugă: "Cine s-ar băga într-un Război Mondial pentru Danzing ?"
3 septembrie 1939
La 11 dimineaţa, ambasadorul britanic la Berlin anunţă declaraţia de război.
La ora 5 după-amiază, Franţa declară război Germaniei.
Lui Hitler nu-i vine să creadă.
Generalii germani se află într-un scenariu de coşmar:
război pe două fronturi.
Dar zarurile au fost aruncate.
Hitler dezlănţuie Wehrmachtul, forţele armate ale Germaniei naziste
asupra Poloniei.
Parcă din alte timpuri, cavaleria poloneză atacă tancurile germane
şi este măcelărită.
Paris, Gara de Est.
Mulţi din aceşti bărbaţi plecaseră de pe aceleaşi peroane cu 25 de ani în urmă
într-o cu totul altă atmosferă.
În august 1914 plecau optimişti la război
cu flori în ţeava puştii.
Dar de data aceasta nu mai erau flori...
... şi nici puşti.
Nimeni nu vrea să lupte în acest război.
Patru milioane de bărbaţi sunt mobilizaţi.
Mulţi dintre ei sunt fermieri. Franţa e încă în mare parte o ţară rurală.
Se îndreaptă spre graniţa germană pe jos, ofiţerii urmându-i călare.
Armatele încă se bazează pe cai, rechiziţionaţi din întreaga ţară.
Avansul în tehnologia motorizată era deficitar.
Gaston Sirec, un şofer de pe aceste camioane vechi,
cu roţi masive de cauciuc, îşi aminteşte:
Era o criză majoră de echipamente. Aveam o puşcă la două persoane.
Aveam o cutie cu 10 gloanţe, pe care nu aveam voie să o deschidem.
Era jalnic.
Dacă am fi avut ce ne trebuia, am fi luptat,
pentru că nu eram mari prieteni cu "Bosh".
"Bosh" era un termen dispreţuitor pentru soldaţii germani din războiul precedent.
Mai erau numiţi de asemeni "vert-de-gris", în traducere "verzui-gri",
după culoarea uniformelor, ce le permitea să se camufleze în mediu.
Dar cine sunt aceşti soldaţi ?
Să luăm ca exemplu unul dintre aceşti tineri germani, care cântă:
Steagul nostru ne flutură în faţă, Steagul nostru e o nouă eră,
Steagul nostru e mai puternic decât moartea.
Numele lui e August von Kageneck şi scrie:
Cariera militară era alegerea corectă. Părinţii credeau la fel.
Tata îmi spunea: "Măcar acolo poţi spune ce vrei, "
"şi nu trebuie să faci salutul nazist."
În septembrie 1939, August încă se antrena să fie comandant de tanc.
Scria:
Tata, care era general îmi spunea:
Francezii au 40 de divizii la graniţă, noi avem 15.
Restul sunt în Polonia. 500 de mii de bărbaţi contra 200 de mii.
Sunt de două ori mai numeroşi ca noi.
Forţele franceze atacă pe 7 septembrie 1939,
la patru zile după declararea războiului.
Această ofensivă, menită să arate opiniei publice că Polonia nu a fost abandonată,
avansează 8 km în regiunea Saar.
Departamentul cinematografic francez prezintă capturile războiului: biciclete.
... îi vedem pe aceşti ciclişti fericiţi, care au recuperat
bicicletele abandonate în satele germane.
Ofensiva în Saar se opreşte şi degenerează într-o serie de ambuscade,
razii ale trupelor comando, conduse de eroul Joseph Darnand,
care primeşte distincţia de "Prim Soldat al Franţei".
Ulterior, devine un colaborator înverşunat al germanilor
şi în cele din urmă e executat după război.
Armata franceză, deşi superioară numeric, nu mai întreprinde nici o acţiune.
Generalul Maurice Gamelin în vârstă de 67 de ani,
este comandantul şef al trupelor terestre franco britanice.
Britanicii sunt mai puţini,
dar şi ei cred că războiul nu este unul serios şi se va termina în curând.
Gamelin însuşi nu-şi doreşte să repete războiul din 1914.
Vrea să evite încă o baie de sânge cu orice preţ.
Consideră că are nevoie de doi ani în spatele Liniei Maginot,
pentru a putea reînarma ţara.
Linia Maginot e creaţia unui fost ministru al Războiului, Andre Maginot.
Complexul de fortificaţii urmărea oprirea definitivă a germanilor.
Construcţia a durat aproape 10 ani,
şi a înghiţit 1,5 milioane metri cubi de beton
şi 150.000 tone de oţel.
Toate aceste turele sunt legate între ele de un labirint de tunele de 100 km.
Linina în sine este întinsă pe 720 km,
de la graniţa elveţiană până la cea belgiană.
Linia Maginot se sfârşeşte lângă Pădurea Ardenne.
Comandamentul francez credea că tancurile germane nu pot trece niciodată
acel teren grav accidentat.
Francezii n-au prelungit linia până la mare
pentru că Belgia, înainte de neutralitate,
era aliată cu Franţa şi s-a opus măsurii.
În această parte nordică se afla o armată franceză şi forţe britanice,
ulterior întărite de canadieni şi de forţe din întinsul Imperiu Britanic.
În Marea Britanie, un cântec popular era "Spălarea de pe Linia Siegfried".
Ne vom] întinde rufele pe Linia Siegfried,
Ai ceva haine murdare, mamă dragă ?
Ne vom întinde rufele pe Linia Siegfried,
Pentru că a sosit ziua de spălat.
Linia Siegfried e un lanţ de fortificaţii construite de Hitler
în faţa Liniei Maginot.
Germanii nu atacă. Încă încearcă să evite un al doilea front.
Totuşi francezii iau câteva măsuri de precauţie.
Evacuează populaţia din Alsacia şi Lorena
în regiunile Périgord şi Charentes, în sud-vest.
Strasbourg, un oraş fantomă.
Abandonat de locuitorii săi...
... golit de sufletul său,
mai ales de cel al sinagogilor.
Varşovia 20 septembrie 1939
Pe 25 septembrie, Hitler ordonă bombardarea Varşoviei.
Oraşul e înconjurat, dar încă rezistă.
Führerul vrea să semene groaza nu numai în inimile polonezilor,
dar şi în cele ale francezilor şi britanicilor.
"Asta vă aşteaptă şi pe voi."
Lumea e îngrozită.
În New York, bombardarea Varşoviei e anunţată în Times Square
şi pe prima pagină a tuturor ziarelor.
Franklin Roosevelt, preşedintele Statelor Unite, se adresează naţiunii:
Acea naţiune va rămâne o naţiune neutră.
Dar nu pot cere ca fiecare american să rămână neutru şi în gândire.
Chiar şi o persoană neutră are dreptul să judece faptele.
Nici măcar unei persoane neutre nu i se poate cere să-şi închidă mintea
sau să-şi închidă conştiinţa.
Bombardarea Varşoviei arată cât de vulnerabile sunt oraşele.
Parisul începe să-şi protejeze monumentele
şi îşi ascunde capodoperele muzeelor în provincie.
Champ de Marş, la picioarele Turnului Eiffel, e plin cu adăposturi de bombe,
şi sunt frecvente antrenamentele de apărare aeriană.
Măştile de gaz sunt obligatorii.
Gaze toxice au fost folosite în Primul Război Mondial şi toţi se tem de ele.
Chiar şi caii.
Între timp, Polonia este împărţită fără milă.
După cum au convenit cu Hitler, sovieticii au invadat jumătatea estică a Poloniei.
Aici, soldaţii germani şi cei sovietici fraternizează,
o imagine cel puţin absurdă.
Naziştii împart manifeste cu textul:
Armata germană salută Armata Roşie a muncitorilor şi a fermierilor
pentru care a avut mereu un respect deosebit.
Armata poloneză se predă germanilor, iar în est, sovieticilor.
Apoi Stalin ordonă execuţia a 20.000 de prizonieri polonezi.
El vrea să elimine elitele acestei ţări pe care vrea să o anexeze.
4.500 de ofiţeri polonezi sunt executaţi cu un glonţ în cap,
în Pădurea Katzn, lângă Smolendk, în Rusia.
După doi ani, la Kremlin, Stalin se întâlneşte cu şeful guvernului polonez
în exil, generalul Sikorski, care-i predă o listă cu ofiţeri polonezi dispăruţi.
Sovieticii neagă orice implicare.
În 1992, preşedintele Rusiei post-sovietice, Boris Elţân,
îi prezintă preşedintelui polonez, Lech Walesa, ordinul de execuţie,
în original, semnat de însuşi Stalin.
Stalin, prin ocuparea a jumătate din Polonia,
de fapt îi face jocul lui Hitler, care are nevoie de o graniţă comună
cu URSS, pentru a-i facilita planul de invadare a Rusiei.
Hitler şi Himmler, şeful SS, vor avea "grijă" de Polonia,
numindu-l pe nazistul Hans Frank guvernator al provinciilor ocupate,
care declară:
Am puterea vieţii şi a morţii asupra poporului polonez.
După război, va fi judecat la Nuremberg,
fiind spânzurat pentru crime împotriva umanităţii.
Aceşti ţigani, ţinuţi într-un ţarc, sunt filmaţi de un german.
Pentru nazişti, aceştia nu sunt oameni.
Femeile vor fi sterilizate forţat,
pentru că "nu merită să se reproducă".
Naziştii declară deschis "sezonul de vânătoare" al ţiganilor.
Sute de mii vor fi închişi în lagăre de concentrare.
Chinurile populaţiei evreieşti încep.
Naziştii au acum la dispoziţie 3 milioane de evrei polonezi.
Hitler este încă nehotărât ce să facă cu ei.
Cât timp războiul îi merge bine, se gândeşte să-i deporteze în est,
sau chiar să-i trimită în Madagascar.
Doar atunci când soarta războiului devine nesigură
Hitler şi complicii săi dezlănţuie o nebunie de ură şi crime:
"Soluţia Finală".
Pentru moment, evreii trebuie identificaţi,
marcaţi cu o stea galbenă şi constrânşi în ghetouri,
dintre care unele sunt izolate total cu pereţi.
Din jurnalul unuia dintre aceste suflete nefericite:
Ţi se sfâşie inima când vezi scenele de violenţă ce se întâmplă
chiar în faţa ochilor noştri.
Femei şi bătrâni, bătuţi în stradă de tâlhari mărunţi.
Lacrimi îmi vin în ochi.
Toată neputinţa, toată izolarea noastră
e acolo, expusă, unde nici o persoană nu ne ia apărarea.
Suntem atât de slabi.
Toate oraşele mari ale Poloniei vor avea ghetouri,
unde vor fi închişi de asemeni şi evrei germani, austrieci şi cehi.
Evreii sunt încrezători că vor putea vreodată să revină la casele lor cândva.
Ei nu ştiu că vor muri de foame şi de frig.
Ei nu ştiu că Holocaustul e pe cale să înceapă.
YONĂ LOCUITĂ DE EVREI INTRAREA INTERZISĂ
Varşovia e în ruine.
Hitler vine să fie filmat de echipajul de propagandă,
văzuţi aici în maşina din fundal.
Aceşti soldaţi victorioşi defilează pe Marşul Grenadierilor,
dar nu au fost prea eficienţi în campania poloneză.
Pregătirea slabă, lipsa spiritului de luptă şi chiar cazuri de indisciplină
sunt fapte pe care comandantul şef, generalul von Brauchisch,
le raportează Führerului.
Hitler e furios, dar nu are dubii şi ordonă pregătirea atacului spre vest.
Un atac asupra Olandei, Belgiei şi Franţei.
Unii din generalii săi cred că e o nebunie.
Unii dintre ei încep să comploteze înlăturarea Führerului.
Acesta e un moment crucial. Cursul istoriei se află în balanţă.
8 noiembrie 1939. Hitler scapă cu greu dintr-o tentativă de asasinat.
Pare că se bucură de un soi de protecţie divină.
Când participă la înmormântarea victimelor, nu mai este acelaşi om.
Puterea sa asupra armatei şi poporului german a devenit şi mai mare.
Le spune generalilor săi:
Decizia mea e irevocabilă. Voi ataca Franţa la momentul potrivit.
Voi fi victorios sau murind încercând.
Dar Hitler e încă nesigur în privinţa atacării spre vest, spunând:
Războiul e ca intrarea într-o cameră obscură.
Nu ştii niciodată ce se va întâmpla.
Până la urmă, amână atacul şi revine la cabană să din Alpi,
alături de amanta sa, Eva Braun.
Ea a filmat aceste imagini ale anturajului lui Hitler,
ale arhitectului Reichului, Albert Speer, care făcea plimbări lungi cu Hitler.
Speer îşi aminteşte:
Hitler vroia să redenumească Berlinul "Germania".
Aveam deja o machetă a viitoarei Pieţe Adolf Hitler,
cu un dom inspirat de bazilica Sf Petru din Roma,
dar de 17 ori mai mare.
I-am spus: Führerul meu, n-ar deveni o ţintă ideală pentru bombardiere ?
El mi-a răspuns: Chiar deloc. Göring m-a asigurat
că nici un avion inamic nu va zbura vreodată deasupra Reichului.
Din cazarmă, viitorul ofiţer August von Kageneck îi scrie mamei sale:
Suntem cu toţii dornici de luptă. Suntem pregătiţi pentru bătălie.
Mama să îi răspunde:
Acest război e o crimă, şi va trebui să plătim pentru el.
Războiul intră apoi, într-o fază nouă, ciudată.
Germanii o numesc "Sitzkrieg", "Războiul Şezut".
Britanicii îl numesc "Războiul fals".
Iar francezii îi zic "Drole de Guerre", "Războiul Amuzant".
E o perioadă lungă şi ciudată de aşteptare, grea mai ales pentru femei.
Pe ele nu doar războiul le îngrijorează, ci şi supravieţuirea familiilor lor.
Ca şi în ultimul război, soldaţii sapă şi încearcă să rămână optimişti.
Soldatul francez gaston Sirec îi scrie soţiei:
Sunt minus 30 de grade. Pâinea e îngheţată.
Sunt unul dintre norocoşi. Ne-au dat nişte paie şi putem dormi mai bine.
Iarnă din 1939-1940 e într-adevăr una dintre cele mai reci ale secolului.
Ca să fie şi mai rău, toate iernile războiului au fost brutal de reci.
Comandantul şef general Gamelin se aşteaptă ca germanii să atace prin Belgia
şi să meargă spre Paris prin această câmpie deschisă, ca în 1914.
Gamelin plănuieşte să le ţină piept germanilor pe pământ belgian.
În Franţa colonelul de Gaulle, un ofiţer de tanc în plină ascensiune,
critică această strategie.
Îi spune "mentalitatea Liniei Maginot",
adică aşteptarea următoarei mişcări a inamicului.
În cartea sa, "Spre o armată profesionistă",
susţine mai degrabă ofensiva apelând masiv la tancuri.
Franţa produce 300 de tancuri lunar,
dar acestea sunt dispersate în toate secţiunile pentru a susţine infanteria.
Aviaţia franceză a rămas de asemeni în urmă.
Franţa a comandat 4.000 de avioane din Statele Unite,
în ciuda tendinţei izolaţioniste promovate de Charles Lindberg,
eroul ce a făcut primul zbor transatlantic solo,
şi acum un susţinător de frunte al mişcării "America pe primul loc".
Dacă credeţi într-un destin independent al Americii,
dacă credeţi că această ţară n-ar trebui să intre în războiul din Europa,
vă rugăm să vă alăturaţi comunităţii "America pe primul loc".
E vocea izolaţionistă a Americii
şi a personalităţilor publice ca Henry Ford, fabricantul de maşini antisemit.
Sau cea a lui Joseph Kennedy, ambasador la Londra, care e anti război,
şi unde fiul său, John, viitor preşedinte Kennedy, susţine democraţiile europene.
Simpatizanţii nazismului din America contribuie la climatul încordat,
care guvernează începutul anului 1940.
În Europa, Uniunea Britanică a Fasciştilor e de asemeni activă,
până când organizaţia e interzisă.
Oswald Mosley, "Führerul britanic", provoacă guvernul în centrul Londrei.
El va petrece următorii ani în închisoare.
Mosley îndeamnă lumea să iasă în stradă şi să oprească războiul.
Dar Winston Churchill a luat frâiele guvernului britanic.
Aici îl vedem alături de generalul Gamelin şi amiralul Darlan,
care erau într-o vizită oficială la Londra.
Un corp franco britanic e format pentru ajutorarea Finlandei,
care este invadată de Uniunea Sovietică.
Franţa se pregăteşte să trimită soldaţii de elită, Legiunea Străină Franceză.
Legiunea Străină, de un secol a recrutat renegaţi, indiferent de trecutul lor,
atât timp cât acesta nu era prea întunecos.
Sediul lor din Sisi Bel Abbes, Algeria,
înscrie un număr mare de republicani spanioli,
care au fugit din ţară după victoria fascistului Franco.
Acum sunt dornici să lupte cu naziştii, care l-au susţinut pe Franco.
Cu toţii vor parcurge lungul drum spre Franţa.
Legionarii se îmbarcă la Brest, alături de bine echipaţii "Chasseurs Alpins",
trupe montane, antrenate pentru lupta în zăpadă.
Dar Finlanda şi Uniunea Sovietică semnează un tratat de pace.
Câteva zile mai târziu, Hitler atacă Danemarca şi Norvegia.
Blitzkrieg, războiul-fulger.
Wehrmachtul cucereşte Oslo în două zile.
Hitler vrea să apere "drumul fierului".
Fierul e indispensabil germanilor
şi 50% din minereul de fier suedez trece prin portul norvegian Narvik.
Corpul franco britanic ajunge în fiordul Narvik.
După o lună de lupte, Aliaţii cuceresc Narvik.
"Drumul fierului" e temporar întrerupt.
Victoria ridică moralul francezilor, întărindu-le încrederea în motoul:
Vom câştiga pentru că suntem cei mai puternici.
Dar corpul franco britanic va trebui să abandoneze Narvik
şi pentru restul războiului, încărcăturile de fier suedez
vor hrăni maşinăria de război germană.
Francezii sunt aduşi acasă,
pentru că germanii şi-au lansat ofensiva spre vest.
9 mai 1940, Hitler a părăsit Berlinul în trenul său, codificat "Amerika",
călătorind în vest spre noul comandament de lângă graniţa franceză.
Hitler anunţă:
Domnilor, ofensiva tocmai a început.
Generalii săi i-au prezentat planul de luptă pe timpul iernii.
Era asemănător cu cel din 1914, atacul prin Belgia.
Dar Hitler a preferat ideea generalului von Manstein.
Pătrunderea directă prin Pădurea Ardenn şi înaintarea spre mare,
încercuind Aliaţii cu o "mişcare de seceră".
Dar această "mişcare de seceră" prezintă un mare risc,
pentru că Aliaţi se pot întoarce şi pot contraataca.
Oricum Hitler e încrezător. Acesta remarcă:
Principalul lucru e să avem vreme bună.
Locotenentul August von Kageneck spune:
Noi suntem Wehrmachtul, forţele armate ale Germaniei Mari.
Victoria este certă.
Pentru soldaţii germani, ţara lor e în pericol.
La urma urmei, francezii au declarat război Germaniei.
10 mai 1940. În zori, paraşutiştii germani sar deasupra Olandei.
Misiunea lor e capturarea pistelor şi podurilor din jurul Rotterdamului.
Concomitent, Hitler îşi dezlănţuie maşinăria de război asupra Belgiei.
Hitler aşteaptă.
Vor cădea Aliaţii în capcană ?
URMĂTORUL EPISOD: ÎNFRÂNGEREA ZDROBITOARE
Traducerea: mdfk